Джани Родари
Вале пика

Превод от италиански: Велимира Костова-Върлакова, 2014

chitanka.info

Баба строи замък от картон върху покривката на масата, вече е станал доста висок, но тази вечер една карта е неспокойна: това е Вале пика.

Смяташе да сложи Вале пика за покрив на последната кула, за да бъде надеждна стража, но няма начин.

— Я ми кажи — възкликва баба. — Да не би да имаш световъртеж?

— Точно така, госпожа Фелисита. Имам световъртеж.

Кой отвърна? Не бяхме ние. Ние си седяхме тихо и спокойно с лакти, опрени на масата и наблюдавахме баба, която е истински майстор в правенето на замък от карти.

— Бедничкият — рече баба. — Защо не ми каза по-рано?

— Сега го знаете и моля Ви, не ме слагайте толкова високо. Вижте, на прозореца на първия етаж бих стоял с удоволствие. От там също ще видя, когато неприятелят идва и ще вдигна тревога.

Кой изрече тази реплика? Ние не. Ние не отваряме уста и не помръдваме.

Тогава, кой беше?

Ами той, Валето пика. Ето го, излиза от картата, помагайки си с лакти, измъква се цял-целеничък, също и краката, които на картата не се виждат: какви тънки крачета, обути в червени чорапи до коляно, откъдето започват зелени брич панталони.

Представя се с грациозен поклон.

— За Бога — добавя веднага то, — не казвайте нищо на краля за това бягство. Негово Величество кралят на пиките е раздразнителен, във всеки джоб има по един дявол, който му дава лоши съвети. Именно затова госпожа кралицата на пиките е толкова тъжна. Госпожо баба Фелисита, защо никога не ме слагате на стража пред вратата на кралицата?

Докато говореше, той се приближи към нас и ме щипна обично по нослето.

— Попитай го нещо, бабо — казах аз.

— Господин Вале пика, не съм много доволна от вас. Защо става така, че заспивате точно когато неприятелят влиза в парка?

— Госпожо Фелисита, не съм много доволен от вас. Защо правите така, че врагът да влиза през задната стена? Винаги ме изненадва в гръб.

Ние се засмяхме, но баба остана много сериозна и строга.

— А онзи път, когато приехте торба злато, за да се правите на заспал, а неприятелят мина под носа ви и влезе в замъка?

— Не беше торба жълтици, беше дребна медна монета, госпожо баба Фелисита, сега се намира в касата на Роберто.

Точно така беше. И това знае!

— А какво ще ми кажете за Дама купа?

Вале пика стана червен като знаме.

Този път и баба се засмя.

Вале пика е влюбен в Дама купа, но тя не иска и да чуе за него, тъй като е с черни коси.

— Кажете на художника да ми направи косата руса. Ще му кажете ли, госпожо баба Фелисита?

Баба го увери, че ще изпълни заръката.

— Но сега отивайте си на мястото, господин Вале пика!

Вале пика ни поздравява един по един с малки поклони и се връща в своята карта. Намига ни за последен път и след туй може да му отправите милион въпроси, той не отговаря вече. Е, че как искате да говори една карта от картон?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.